Det sidste, vi husker, er ikke vore fjenders ord,
men vore venners tavshed. Martin Luther King, Jr.
I århundreder har hutuer, tutsier og twaer i Rwanda
delt samme kultur, sprog og religion.
I 1916 overtog Belgien kontrollen med Rwanda efter Tyskland
og indsatte et usmidigt, kolonialt styre,
der forskelsbehandlede de etniske grupper og udnyttede dem.
Ved at favorisere tutsierne på bekostning af hutuerne
skabte de stor forbitrelse blandt hutu-majoriteten.
I 1959 overgav Belgien kontrollen med Rwanda til hutu-majoriteten.
Efter uafhængigheden fulgte årtier
med institutionaliseret anti-tutsi-raceadskillelse og massakre.
Hundredtusindvis af tutsier og moderate hutuer blev tvunget i eksil.
I 1988 dannede nogle af disse flygtninge en oprørsbevægelse,
Rwandas Patriotiske Front (RPF), for at få deres hjemland tilbage.
Fra deres baser i Uganda iværksatte de i 1990
en offensiv mod hutu-styret,
men blev stoppet af hutuerne, der fik fransk og belgisk militær-støtte.
Krig og massakre fortsatte indtil 1993,
da FN fik forhandlet en deling af magten mellem de to parter på plads.
For at beskytte deres magt, modsatte ekstremistiske hutuer sig,
at aftalerne trådte i kraft
og planlagde et af de frygteligste folkemord i historien.
Hvornår begyndte det alt sammen?
Det siges, at da Imana havde skabt dette land,
blev han så glad for det, at han kom her hver nat for at hvile.
Hvornår blev dette paradis et helvede?
Fra begyndelsen af var erobringen af dette land en ulyksalig misforståelse.
Europa gav landet til den, der erobrede det.
Og kongen kendte ikke noget til det.
Det handlede ikke om civilisation, stamme eller race.
Det handlede altid om grådighed, arrogance og magt.
Og da vi endelig fattede rædslerne,
var det for sent.
Fra Kibuye i vest til Kibungo i øst
samledes folk og søgte i tusindvis tilflugt i kirker,
hospitaler og skoler.
Og når de blev fundet, blev de - også gamle, syge, kvinder og børn -
slået ihjel.
Dræbt, fordi der stod på deres ID-kort, at de var tutsier,
eller fordi de havde tutsi-forældre,
eller fordi nogen syntes, de så ud som tutsier -
og tusindvis af hutuer blev dræbt, fordi de beskyttede tutsier
eller ikke billigede en politik,
der prøvede at udslette folk, der dagen før
og i årevis have været deres venner og naboer.
Det er vigtigt at verden forstår, at disse drab
ikke skete spontant eller tilfældigt.
Det er ikke et afrikansk fænomen, og må ikke blive betragtet som et sådant.
Vi har set det i det industrialiserede Europa. Vi har set det i Asien.
Hele verden må være på vagt.
Og vi må aldrig mere holde os tilbage, når vi står over for den slags.
Ok. Jeg er sikker på, nogle af jer har spørgsmål.
Ja, Venancia.
Mr Augustin, hvis vi var gået ind i hæren inden folkemordet,
kunne det så have været forhindret?
Det er fortid. Disse onde ting tilhører fortiden.
Måske hvis nogle af os havde været modigere.
Hvis verden måske havde været mere opmærksom ... Jeg ved det ikke.
- Ja, Albert. - Hvilken slags soldat var du?
En meget dårlig én.
Undskyld, Venancia, jeg besvarede ikke dit spørgsmål.
Jeg ved ikke, hvad vi ellers kunne have gjort.
Okay.
Den 7. April National Mindedag
Ja, det er april igen.
Hvert år i april begynder regnsæsonen.
Og hvert år, hver dag i april,
fyldes vore hjerter af tomhed.
Hvert år i april
husker jeg, hvor hurtigt livet kan ende.
Hvert år husker jeg, hvor heldig jeg bør føle mig, fordi jeg er i live.
Hvert år i april husker jeg.
Min kære broder, regnen er her igen.
Det er april igen.
Hvor mange år er det, siden vi har talt sammen?
Fra fængslet skriver jeg omsider dette brev.
Jeg forventer ikke medynk eller kærlighed.
Jeg ved, at på trods af al sorgen i dit liv
har du fundet noget at leve for.
Det var ikke meningen, det skulle ske på den måde.
Krigen, drabene.
Da jeg endelig indså, at jeg var aktør i denne tragedie,
valgte jeg ikke bare at leve med det.
Jeg troede, døden ville bringe mig ro.
Jeg tog fejl.
Kun sandheden kan lette min skyldfølelse.
Kære Augustin, jeg må fortælle dig, hvad der skete med Jeanne og børnene.
Kom til Tanzania. Skriv ikke tilbage. Bare kom.
Din bror, Honoré.
Augustin? Du bør tage af sted.
Nej, det er forbi. Hvad vil det nytte?
- Han er din bror. - Han betyder ikke noget for mig.
Jeg vil bare tage mig af dig.
- Virkelig? - Ja.
Hvor er min vielsesring så?
Nå, der er det ...
Jeg kan se, du stadig har din.
Du ved, jeg ikke kan gøre det.
- Jeanne, denne ... - Hvad?
Hold op.
Du kan stadig ikke sige det, vel?
Du må tage af sted.
Ikke for Honorés skyld, men for din egen.
International Domstol for Rwanda
Mr Botera, du blev arresteret i maj 1997 for at opfordre til vold i dit radioprogram.
Den gang erklærede du dig for uskyldig.
Men i dag vil du gerne ændre din erklæring?
Ja.
Jeg kan nu se, at de radioprogrammer, jeg lavede for RTLM, var kriminelle,
og at de kostede mange mennesker livet.
Var du ikke klar over, hvad du gjorde i april 1994?
Nej - ikke dengang.
Kan du forklare for domstolen, hvorfor du har ændret mening?
Jeg har haft meget tid til at tænke over min skyld her i fængslet,
omgivet af andre rwandesere, der er anklaget for de samme forbrydelser.
Jeg var under stort pres.
- Pres fra de andre fanger? - Ja. For at holde mund.
Kan du identificere de personer?
Det vil jeg helst ikke. Det er ikke vigtigt længere.
Det, jeg vil sige, er, at det tog tid for mig at indse,
at anklagerne mod mig måske var sande.
Og at jeg havde deltaget i folkemord.
Så du har accepteret, at du er skyldig?
Ja. Jeg blev klar over, at jeg var skyldig.
Men det tog dig to år at tilstå din skyld? Er det korrekt?
Ja, det er korrekt.
Vi stopper nu og fortsætter kl. 9.30 på mandag.
Jeg minder den tiltalte om, at han har svoret tavshed.
Diskuter ikke dit vidneudsagn med andre.
Ti år tidligere
Hertug Ali. Ali er i huset.
Kom. Lad mig høre det.
Og nu er vores stjerne-studievært her.
Nu kan i høre Mr Honoré Botera live -
han vil give os et af sine populære historiske indslag,
kun her i Radio Mille Collines.
Før jeg giver mikrofonen videre, så husk ...
en kakerlak kan ikke føde en sommerfugl.
En kakerlak vil altid føde en kakerlak.
Vær på vagt. De er blandt os.
De inyenzier, de er djævle.
Mine unge lyttere, det var den kendte DJ Max.
Som altid siger han sandheden.
Nu, kære lyttere ...
I går talte vi om, hvordan mzunguerne, de tyske og belgiske kolonister,
valgte tutsi-indtrængerne som stedfortrædere til at gøre det beskidte arbejde.
Tvangsarbejde, forøgelse af de skatter, de fattige bønder skulle betale.
Og piskningerne.. Vil vi hutuer nogensinde glemme piskningerne?
Vil vi, kære lyttere? Det håber jeg ikke.
For de ar vil aldrig forsvinde.
Men de dage, hvor en tutsi-konge, en mwami, regerer over hutuerne, er forbi.
For vi har sværget aldrig at lade dem regere over os igen. Aldrig.
Bliv hængende, kære lyttere, nu kommer der mere musik fra radio 106 FM.
RTLM.
De kakerlakker kan ikke skade os!
Vi fanger dem, hvor de end gemmer sig.
Kom så!
Højere!
Ikke sådan.
Disse civilister dur ikke til noget.
Hvis RPF kommer fra bjergene, slår de disse fyre ihjel.
Jeg tror ikke, vi træner disse interahamweer til at kæmpe mod oprørerne.
Kom så!
Jeg har hørt rygter. Der sker mord.
Små massakre rundtomkring i provinserne.
Tingene eskalerer.
Det er ikke andet end rygter.
Tror du, det her bare er for sjov?
Tror du, de høje herrer er her bare for at se showet?
Ikke med en machete.
Giv mig den.
Det er nok for i dag, kaptajn.
Kaptajn Muganza, giv de her til chefen fra mig.
- Hvilken chef? - Oberst Bagosora.
- Hvad er det? - Lister.
Vi må tilintetgøre dem!
Det er henrettelseslister.
Det er navne og adresser.
Han kaldte dem ”forrædere”.
Der kommer lister fra alle distrikterne.
Det er tutsier. Men det er også hutuer.
Der er læger og professorer på listen.
Alle, der måske ikke vil bøje sig for hutuernes magt, er med på listerne.
Lærere registrerer deres elevers etniske baggrund.
Vi ses i morgen. Skru ned for musikken.
- Hvad planlægger I to? - Ingenting.
- Xavier skal videre. - Kom og få en øl med os.
- De viser fodboldkampen i tv. - Jeg kan ikke. Jeg har en aftale.
Pas godt på dig selv.
Farvel, Jeanne.
Sig til Felicie, hun skal komme og besøge os.
- Hvad foregår der, Augustin? - Mor ...
Mor, Yves Andre sagde uartige ord igen.
Det passer ikke, Mor. Jeg fortalte bare en joke.
- Han lyver. - Det der har jeg hørt før.
Det er ved at ske, ikke?
Jeg skulle ikke have lyttet til dig.
Vi skulle være taget til Kenya eller Senegal for længe siden ...
Jeg er i militæret.
Dette er vores hjem.
Hvordan kan jeg kalde det her mit hjem, når jeg lever i konstant frygt, Augustin?
Jeg mistede allerede det meste af min familie i 1992.
- Nu er der kun os tilbage. - Jeg kan ikke bare flygte.
- Efterlade alting? - Vi skulle have hentet Anne-Marie tilbage.
Hun er i større sikkerhed på landet end her.
Vågn nu op!
Ingen er i sikkerhed i dette land.
Har du set de ti hutu-bud?
Nogen lagde dem på mit skrivebord på hospitalet.
De har understreget nummer 7.
”Rwandas hær skal udelukkende bestå af hutuer.”
”Ingen medlemmer af militæret må gifte sig med en tutsi.”
Jeanne.
Jeg taler om vores børns liv.
- Hvis der sker noget, slår de os alle ihjel. - Okay, Jeanne.
Lad mig finde på noget. Ring til Anne-Marie og bed hende holde sig parat.
Hej, Marcus.
Det er din bror. Beklager, men jeg er ikke i humør til det i dag.
Augustin, det er et lille land, og folk taler.
- Så du tror, jeg er gået over til oprørerne? - Nej, ikke mig.
- Men du må have gjort noget. - Jeg gør det, jeg altid har gjort.
- Du må være på den rigtige side. - Hvilken side er det?
Skal hutuerne bestemme over alle? Dine venner vil trække landet ned i afgrunden.
Så du tror, Arusha-aftalen vil løse alle problemer?
Hvis Arusha-aftalen træder i kraft,
mister jeg nok mit job til en tutsi, så uanset hvad er jeg på spanden.
Det er derfor, vi er imod aftalen.
For af hårdtarbejdende hutuer som dig ikke skal træde til side.
Nej. For jer handler det om at få magt.
Augustin, det er slut med alle aftalerne.
Præsidenten har gjort for mange indrømmelser under udenlandsk pres.
Hvis du vil vide det, min kære bror, så er det en fatal fejl.
- Honoré, taler du om et kup? - Augustin, vi er i krig.
Selv i krig er der regler, broder.
De kan ikke retfærdiggøre, at uskyldige massakreres.
Dine ekstremist-venner trækker dette land ned i helvede.
Rwandesisk militærlejr
Takket være vores franske venner har vi Kalashnikov’er fra Albanien.
Israelske Uzi’er. Tjekkiske granater.
M-16-rifler fra USA. Geværer og ammunition fra Egypten.
Kaptajn Muganza, giv mig en hånd.
- Macheter? - Macheter, kaptajn. Fra Kina.
Har du et problem med det?
- Det er imod reglementet. - Og hvad så?
De er her. Og der er masser af bønder, der skal kunne udføre deres arbejde.
Vores folk skal udføre deres arbejde.
Kaptajn.
Vores præsident er blevet blødsøden.
Han har lavet en regering af inyenzier!
Vi må få dem til at frygte døden!
De kalder os hutu-ekstremister, fordi vi ikke vil acceptere deres diktater!
Så lad det være sådan!
Spændingen tager til på trods af FN’s tilstedeværelse ...
..og våbenhvilen mellem den siddende hutu-regering
og den tutsi-dominerede oprørsstyrke, Rwandas Patriotiske Front,
RPF, er ved at smuldre.
Prudence Bushnell, vicedepartementschef og USA’s særlige udsending,
rejste til Rwanda for to uger siden
i et sidste forsøg på at få præsident Habyarimana til at lade aftalen træde i kraft,
en aftale, de siger giver for meget magt til tutsierne og RPF.
Dette er måske sidste chance for fred.
RFI, Dianne Gallio.
Og så ...
Live fra Tunesien og Det Afrikanske Fodboldmesterskab.
Sengetid.
Kom, drenge. Sluk lyset.
Mor?
Hvad?
Hvorfor kalder de os kakerlakker?
Fordi de ikke ved bedre, skat.
Godnat.
Godnat. Godnat.
Far?
Hvad er vi? Hutuer eller tutsier?
Ved du ingenting? Far er hutu, Mor er tutsi.
Det er i orden, Yves Andre. Han må gerne spørge.
Jeg er hutu, så I er hutuer.
Traditionelt bestemmes det af farens baggrund.
Så når jeg bliver voksen, vil der stå hutu på mit ID-kort.
Ja. Men jeg håber, der en dag bare vil stå rwandeser.
Så er det sengetid. Godnat.
Sov sødt.
Sikken spillerl Sikken kamp!
Her kommer hanl Han scorer!
Zambia har scoret!
Jeg kan ikke se noget.
Augustin.
De har lige bekendtgjort, at præsidentens fly er blevet skudt ned.
Pak det nødvendigste til børnene.
Vi må ud af Kigali i nat.
Vi beder alle rwandesere om at beherske sig efter denne frygtelige tragedie.
Vi beder hæren om at være på vagt. Alles sikkerhed må sikres.
Ved I, hvem jeg er?
- Hold mund og følg med! - Jeg går ingen steder!
Augustin, jeg kan ikke komme igennem til Anne-Marie.
Bliv ved med at prøve.
- Hvem er det? - Det er mig. Xavier.
Det er frygteligt. De skyder alle. Der er lig i gaderne.
Felicie og jeg var henne at hente mad på Nandos restaurant,
da vi hørte eksplosionen.
De går fra hus til hus og slæber folk ud.
- Lad os komme af sted, Augustin. - Nej. Der er vejspærringer over det hele.
- Vi ville gå lige i løvens gab. - Hvor er vi så nu?
- Vi kan ikke blive fanget i Kigali. - I det mindste er FN her.
- De slår naboerne ihjel. - Kom så. Af sted.
Tag den på.
Min kone og børnene ville føle sig meget sikrere i dit hus.
Jeg ville risikere min egen families liv. Jeg må bede jer gå.
- Bare en nat. - Nej.
Tag i det mindste kvinderne og børnene.
Kvinderne og børnene. Én nat.
Er det her alt, du har?
Hallo? Ja.
Du må hjælpe mig. Det er femte gang, jeg ringer.
Jeg må tale med Anne-Marie. Ja, jeg er hendes far.
Må jeg så tale med forstander-præsten?
Beklager, jeg kan ikke hjælpe dig.
De lagde på.
Kurt Cobains lig blev fundet
i garagen ved siden af hans hus,
tilsyneladende har han skudt sig selv.
..homeruns i 6. inning, der vendte situationen til en føring.
USA’s statsministerium
- Tak, fordi du kom, Lionel. - Det var så lidt.
Hvad ved du?
- Vi ved stort set ikke noget. - Det gør vi heller ikke.
Det er stadig nat derovre. Ingen ved, hvad der foregår.
Vi ved bare, at et fly blev skudt ned, og at Rwandas præsident er død.
Også Burundis, der var med i flyet.
Hvem gætter I på skød flyet ned?
Det kan være hvem som helst. Oprørere, hutu-ekstremister, franske lejesoldater.
Præsidentens garde lader ingen komme tæt på flyvraget.
Det er sikkert dem, der skød det ned.
Dette er NBC’s aftennyheder med Brian Williams.
Godaften. Der kæmpes i det lille Afrikanske land Rwanda,
og der tales mere og mere om at prøve at få amerikanere ud af landet.
Der rapporteres om drab og plyndringer efter et mistænkeligt flystyrt.
Ministre i regeringen er blevet kidnappet.
..anbefaler FN og pressen at blande sig uden om krigen,
hvilket efterlader FN i en umulig situation.
- De vil tale med dig i FN-hovedkvarteret. - Jeg vil tale med den ansvarlige officer.
Det er mig! Nedlæg våbnene!
Vi ved ikke, hvor de fører os hen. Vi skal bruge forstærkninger.
Vi bliver lynchet!
Luk!
Vi ved, premierministeren er her!
Her er jeg.
- Følg med mig. - Før mig til din øverstbefalende.
Men lad mine børn være i fred.
Det er noget pis.
Få alle ud!
Dag 1
8.000 dræbt
Det er det, jeg siger. Nummer 82.
- Hvem er det? - Kaptajn Muganza?
- Hvem spørger? - Godmorgen, kaptajn.
Vi er ved at sikre kvarteret.
- Dette kvarter er sikkert. - Vær venlig at åbne porten.
Bare vis os dit ID-kort
og et for alle, der bor i huset, så går vi igen.
- Jeg har kun mit tjenestebevis. - Det er ikke nok, kaptajn.
Vi skal se dit nationale ID-kort.
- Så lad mig hente det ... - Vent.
Gennemsøg huset.
Se derovre.
Hvad er det? Søg over det hele.
Hør, Muganza. Er du fra Gitarama?
Min far var forretningsmand.
- En hutu-forretningsmand. - Det ved jeg.
Jeg gik i skole med din fætter, François.
Jeg ved også, at du giftede dig med en tutsi-kvinde.
Ingen! Men vi fandt nogle penge!
Du får lidt tid.
Men hvis jeg kommer tilbage, og du stadig er her ...
har jeg intet valg.
Lad os komme videre. Tjek listen igen.
Godmorgen, alle sammenl Vi behøver forstærkninger!
Gravene er ikke fulde endnu
Vi leder efter Faustin Sano og Gérard Gakwaya.
De siges at opholde sig nær Munini. Lad dem ikke slippe væk!
Dette er Radio RTML. Forlad ikke vejrspærringerne.
Anne- Marie?
- Kan du høre mig? - Ja. Hvordan har du det, Far?
- Godt. - Og Mor?
Hun er hos naboerne sammen med dine brødre.
Jeg er bange.
Jeg kan høre skyderi.
Du er i sikkerhed der. Du er i en katolsk skole. Ingen får lov at komme ind der.
Jeg må gå, Far. Der er mange piger, der venter på telefonen.
Okay.
- Du ved, jeg elsker dig. - Jeg elsker også dig, Far.
- Farvel. - Farvel.
Sainte-Marie skole - 150 km vest for Kigali
Prøv at tage det roligt, piger.
Gå hen på sovesalene.
I skal alle sammen gå hen til sovesalene. Hurtigt.
- Hurtigt. - Jeg må tale med dig.
Fader, skolen er fuld af skrækslagne piger.
Martine.
Det er en meget vanskelig situation. Men vi må gøre vores pligt.
Vi kan ikke skjule oprørere. Vi må udlevere dem.
Fader, de er ikke oprørere.
Det er piger, du har opdraget, som var de dine egne døtre.
- Vil du prisgive dem? - Hvad kan jeg gøre, mit barn?
Vi kan ikke beskytte dem alle.
Jeg har ikke magt til at ændre situationen.
Vi må bede.
Vi vil ikke have et nyt Mogadishu. Vores drenge skal ikke ligge nøgne i gaderne.
Det vil kongressen og præsidenten ikke have.
Efter 48 timer har vi rapporter om, at mere end 10.000 kvinder og børn er blevet dræbt.
De dræber ikke kun tutsier, de går også efter moderate hutuer.
- Hvad er vores interesser i Rwanda? - En krise kan destabilisere hele regionen.
Tillad mig.
Jeg kan godt se, det er en menneskelig tragedie.
Her. ”Hvis drabene begynder, vil der sandsynligvis mindst dø 20.000.”
”I værste fald kan antallet af døde overstige 500.000.”
Den 25. januar 1994. En CIA-rapport. Det er kun ni uger siden.
Jeg vil ikke tale om nogen CIA-rapport igen.
Efter præsidentens flystyrt
er situationen i Rwanda meget hurtigt blevet ustabil.
Jeg har lige talt med ambassadøren,
og han rapporterer, at kampene hovedsaglig står mellem Rwandas militær
og Rwandas Patriotiske Front.
Er nogen amerikanere kommet til skade, og er de mål?
Nej, på nuværende tidspunkt er amerikanerne ikke mål.
Vi er meget opsat på at sikre de 255 amerikanere, der befinder sig i regionen.
Hvad med det internationale samfund? Hvor mange kan I få ud?
Lad mig minde om den større sammenhæng. Der er kampe og kaos.
Vi kan ikke give datoer og klokkeslæt.
Vi forsøger at sikre de amerikanske statsborgeres sikkerhed.
Hvilken beskyttelse giver Rwandas militær amerikanske statsborgere?
Rwandas militær befinder sig i ildkamp
med Rwandas Patriotiske Front, RPF.
Det er ikke nogen høj prioritet for dem at tage sig af amerikanske statsborgere.
Er oprørerne tutuer eller hutsier?
- Hutuer og tutsier. - Hvem er de gode?
Godmorgen, Radio RTML-lyttere.
Dag 3
30.000 dræbt
Hold kampgejsten oppe. Dette er den endelige krig ...
- Hallo. - Det er mig.
Augustin? Jeg har prøvet at få fat i dig.
Telefonlinjerne er overbelastede. Det er svært at komme igennem. Jeg skal bruge din hjælp.
Jeg er her sammen med Xavier. Jeanne og børnene er hos belgierne inde ved siden af.
Jeg må have dem ud af byen.
Du må tænke på dig selv, bror.
Ved du, at jeg fandt dig på listen over tutsi-sympatisører?
Jeg skaffede listen af vejen, men det holder ikke længe.
Vær du glad for, jeg redder dit skind.
- Og min familie? - Jeg er din familie.
Jeg kan ikke gøre mere. Jeg advarede dig.
Jeg ved det. Du havde ret.
Ja, jeg havde. Så hvad vil du?
- Sørg for at gøre din egen pligt. - Honoré.
Jeg beder dig ...
Tag Jeanne og drengene med til Hotel Mille Collines.
Der vil de være i sikkerhed. Du kan komme gennem vejspærringerne. Folk kender dig.
Jeg stoler ikke på ham. Vi ved ikke engang, om han kommer.
Han er min bror.
Tag den her på.
Hvis jeg kan få dig og drengene til Hotel Mille Collines, er I i sikkerhed.
Og Anne-Marie vil være i sikkerhed på sin skole.
Vi vil alle være i sikkerhed.
Jeg ved ikke, hvad vi ellers kan gøre.
- Hvor er de? Vi må af sted nu. - Bror.
Vagterne ved vejspærringerne er ved at blive meget fulde.
- Hvem er det? - Felicie, Xaviers kæreste.
- Du sagde din kone og dine børn. - Hun er en del af familien.
Jeg formoder, hun også er tutsi.
- Kom, drenge, ind i bilen. - Vi spurgte ikke.
Hvad?
Honoré vil ikke tage Felicie med.
- Hvis jeg er et problem ... - Alle tager med.
- Hør, Augustin ... - Felicie skal ind i bilen.
- Også dig, Augustin. Kom. - Skat, jeg bliver.
- Hvad? - Jeg kommer senere.
- Vi må af sted. - Ind i bilen.
Det kan jeg ikke.
Fortæl hende det, Augustin.
- Hør her ... - Jeg tager ingen steder uden dig.
- Hør her ... - Jeanne, hans navn stod på en liste.
- Åh, min gud ... - Jeanne.
Nej!
- Bekymr dig ikke om mig. - Augustin.
- De skal af sted nu. - Kom nu, Augustin.
Kom nu ind i bilen ...
- Hvis der sker noget ... - Nej.
- Det skal nok gå. - Far, vi vil ikke af sted.
Ind i bilen. Kom så.
- Kom så! - Augustin, vi må af sted.
Jeanne.
Du er nødt til at gå ind i bilen.
Kom, drenge, ind i bilen.
Jeg ved det.
Okay.
Tag så af sted.
Far skal nok klare sig. Jeg er soldat.
Hej, boss!
Hej, kammerat!
- Hvordan går det? - Fint, boss!
- Hvad gør du? - Vi vil ikke friste djævlen.
- Jeg troede, alle kendte dig. - Jeg er ikke alene.
- Hej, boss! - Det er RTML-fyren.
- Pis. - Hvad?
Den var der ikke før.
Stop bilen.
Stig ud!
Papirer!
Er du journalist?
Ja, jeg arbejder for Radio RTLM.
Du kan passere.
Hør ...
Ja.
Hvem er de folk?
Min kone og hendes søster og børn.
Jeres papirer!
Det er dumt af mig. Vi skulle bare til supermarkedet og glemte dem derhjemme.
Vi havde så travlt med børnene, og spærretiden nærmer sig.
Lad os nu bare køre.
Chef! Vi har et problem her. Personerne i denne jeep ...
Hvad foregår der her?
Måske bør du tjekke det.
Alle skal ud.
Hør.
Jeg er medlem af partiet. Jeg har tilladelse til at lade denne kvinde gøre nogle ærinder.
Lad mig ringe til oberst Sotori. Han kan bekræfte det.
- Det her er ikke godt. - Hvad er ikke godt, Mor?
Ingenting. Jeg vil bare have, din onkel skynder sig.
Ja. Det er Honoré Botera.
Jeg står her ved vejspærringen på Rue de l’Hôpital.
Nej, sir, de vil ikke lade mig passere.
Ja, sir.
Det er min familie.
Ja, sir.
Selvfølgelig, sir. Du ved, jeg arbejder for partiet. For vores fælles sag.
Han vil tale med dig.
Ja, sir. Okay, sir.
Okay... Lås dørene.
Duk jer.
Hold op!
Gå! Vi tager os af slangerne.
FN’s Fængsel
- Navn? - Augustin Muganza.
- Den indsattes navn? - Botera.
Han kommer om et øjeblik.
- Nej, jeg kan ikke. - Hvad?
Jeg troede at ... Nej, jeg kan ikke.
Han er på vej. Du kan da selv fortælle ham det.
Besøget ville gøre ham godt.
Nej. Sig til ham, jeg var nødt til at gå.
Undskyld.
Vær stærk ...
Vær stærk og modig ...
Fandens.
Unge mænd fra Gikondo, I gør det godt, men spar på kuglerne ...
Hug dem ned med macheter...
Vi har uddelt gratis radioer til ...
Fik du den til at virke?
Ja.
Hvad er der galt?
Jeg så en militærlastvogn køre mod den franske skole.
De samler sikkert folk sammen til en evakuering ligesom i 1992 ...
Hvis vi kan komme derhen, har vi en chance.
- Der er for mange vejspærringer. - Der er ikke så langt.
Det er en million kilometer, Augustin.
Jeg foreslår, at vi bare gemmer os.
Det her kan ikke vare evigt.
De sagde dit navn i radioen.
Hørte du mit navn i radioen?
Vi kan komme gennem vejspærringerne.
De er ikke uddannede soldater.
Vi har ikke noget valg.
Din idiot!
Du milde!
Ikke flere øller
Vejspærringen til venstre ... De virker mest fulde.
Skal vi?
Lad os gøre det.
Skub.
Stop dem!
Åh, gud!
Saint-Exupéry - fransk skole
Kom så!
- Hvorfor må vi ikke komme med? - Det er for sent!
Beklager, vi har ordrer.
Lad os køre til Hotel Mille Collines!
- Vi er med i konvojen. - Alle skal ud!
Vis mig jeres papirer.
Tag det roligt!
Vi er med i konvojen.
- Spørg officeren derovre. - Hvor?
Fjern vejspærringerne. Vi skal igennem.
Løjtnant.
Løjtnant, han tror ikke på, jeg er sammen med jer. Vi er i samme konvoj.
- Hvad mener du? - Er han sammen med jer?
- Den samme konvoj! - Hold mund!
Lad den hvide mand tale.
- Er disse folk sammen med jer? - Vores konvoj er jeeperne og lastbilerne.
Beklager. Jeg har ordrer. Kun udlændinge.
RTML - Rwanda var et paradis,
før disse slanger fik blodet til at flyde ...
..men de taber krigen.
Xavier Miango?
Hvem er Xavier Miango?
Det er jeg.
Er du ikke forræderen Xavier Miango, vi har hørt om i radioen?
Jeg ved ikke, hvad du mener.
Gå over til den gruppe.
Forsvind, alle I andre.
Hvad er der galt med dig? Har du glemt noget?
Jeg kan sige god for den mand.
- Han er loyal. Han er en god soldat. - Hæren er fuld af forrædere.
Så tager jeg ham selv til hovedkvarteret.
Vil du hjælpe? Vil du hjælpe?
Hør her!
- Giv ham en machete. - Nej.
Vi spilder ikke kugler på kakerlak-forrædere.
Augustin.
Sig til Félicie, at ...
Jeg elsker hende.
Lad være!
Nej! Lad være!
Xavier.
Rejs dig op!
Kom så, gå. Kom.
Det hjælper ikke. Kom så.
Det hjælper ikke. Han er død.
Oberst Bagosora, det er vicedepartementschef Bushnell her.
Mrs Bushnell, hvilken herlig overraskelse.
Jeg beklager, vi ikke mødtes, da du sidst var i Kigali.
Jeg ringer for at sige, at vi ser meget alvorligt på situationen.
Præsident Clinton er meget bekymret.
Det er pænt af præsidenten at tænke på mig.
Vi har modtaget rapporter om, at der er sket ...
FN-rapporterne overdriver. Der har været ballade,
og vi må forsvare vores folk.
Du må sørge for, at tingene bliver ændret.
Men oprørene angreb os, og nu har folket rejst sig for at forsvare sig.
Vi ved, hvem der begår drabene.
Kan I se det helt fra Washington?
Mrs Bushnell, hvis der var våbenhvile, kunne vi måske gøre noget.
Men nu er situationen meget vanskelig. Så vanskelig, at du ikke kan forestille dig det.
Du behøver ikke en våbenhvile for at stoppe de hadske radioudsendelser.
Monsieur Bagosora, hvis du ikke stopper drabene, vil det få konsekvenser.
Virkelig? Vil I sende marinen?
Vi har ingen olie her, ingen diamanter. Der er ikke noget for jer i Rwanda.
- Hvorfor skulle I komme? - Hvis du ikke får stoppet drabene,
lover jeg, at du vil blive stillet personligt til ansvar.
Jeg skal se, hvad vi kan gøre.
Sainte-Famille-kirken
Dag 15
280.000 folk dræbt
Hvordan har hun det?
Fader, hvor er mine drenge?
- Hvor er de? - Vi fandt dig lige udenfor.
Du var alene?
Jeg må finde mine børn.
Jeg kan ikke blive her. Jeg må lede efter dem.
- Mathilde, du må hjælpe mig. - Selvfølgelig, Jeanne.
Hvor var du sidst sammen med dem?
Åh, min gud.
Jeg ved det ikke.
Mine små drenge.
Hvad er der sket med mine små drenge?
Jeg har studeret ordene og lyttet til radiooptagelserne.
Det er sandt, at min klient indrømmer sin moralske skyld.
Men hvad med pressefriheden, friheden til at udtrykke sig?
Han var journalist, en intellektuel.
Har nogen set min klient slagte folk?
Anklageren taler om en kriminel sammensværgelse.
Dette er ikke Nürnberg.
Er han kriminel, fordi han stod ved sine politiske principper?
Har min klient blod på hænderne?
Kan du spille fodbold?
- Nej. - Jeg kan lære dig det.
Hej, Mor.
- Så du Honoré? - Nej.
Så du vil ikke?
Jeg tror ikke, jeg vil høre, hvad han har at sige til mig.
- Det er ikke let. - Du forstår ikke.
Det her giver ikke mening.
De er her alle sammen, dem der planlagde folkemordet. Jeg så Bagosora.
De får fuldpension og medicin, mens voldtægtsofrene dør af AIDS.
- Det er sgu som et helsecenter. - Morderne er showets stjerner.
- Er det det, det er? Et show? - Domstolen er nødvendig.
Den har sine begrænsninger, men den er en måde at komme igennem det på.
Den betyder, alle kan vaske deres hænder,
så ingen behøver føle skyld, og så lader vi som om, retfærdigheden er sket fyldest.
Hvor er vores værdighed?
Hvordan skal vi ellers komme videre?
Jeg kæmper også, Augustin.
Jeg ser hele tiden Anne-Maries ansigt
og alle mine andre pigers ansigter.
Hvad vil du have, jeg skal gøre?
- Er jeg alene om det her? - Nej, du er ikke alene, Martine.
Jeg prøver. Jeg er her, og jeg prøver.
Augustin ...
Jeg fik resultaterne.
Det er en dreng.
Er der nogen, der genkender denne mand? Hans navn er Ndizeye Celestin.
Han beskyldes for at have dræbt fem landmænd
og deltaget i drabet på 15 andre.
Hvis nogen vil vidne, bedes de rejse sig.
Jeg kender den mand.
Han skubbede to af ofrene over min gårdsplads.
En kvinde ved navn Madeleine Mukasano
og en mand ved navn Dieudonné.
Da han kom til min nabos hus ...
slog den mand derovre Dieudonné
med en machete og skar derefter Madeleines fødder af.
Jeg så det med mine egne øjne.
Jeg siger sandheden.
Hvorfor kommer du ikke indenfor?
Pigerne er her.
- De venter på dig. - Nej, det kan jeg ikke.
Hvorfor kommer du ikke?
Hvad er der galt med dig?
- Koml - Nej.
De kakerlakker kan ikke skade os! Vi fanger dem, hvor de end gemmer sig.
Løb til den sovesal. Hurtigt! Løb, piger!
Kom med alle kakerlakkerne!
Før dem til musiklokalet.
Hurtigt, piger!
Indenfor.
Alle skal ud!
Hør her, piger.
Hør.
De vil spørge efter jeres identitetskort.
De vil dele os op.
De vil have, alle tutsier skal komme ud.
Jeg kan ikke gøre dette.
Jeg går, lærerinde.
Hvis Isa går ...
- Går jeg også. - Jeg går også.
Jeg går.
Vi er søstre.
Vi skal blive sammen.
Der er flere derovre.
Gør noget. De slår alle ihjel.
Vi bliver sammen ...
Vi er søstre ... Vi bliver sammen.
Forstår I det valg, I træffer?
Forstår I det?
Hjælp os!
Hutuer her, tutsier der.
Hutu-piger bag mig. Alle inyenzier derover.
Nu!
Jeg siger det ikke igen.
Vi bliver sammen.
Hold nu op.
Tænk på dem som dine egne døtre.
Min datter er ikke en kakerlak.
Lærerinde.
Dette er de seneste, sørgelige fotos fra Kigali.
USA’s statsministerium
Her og her kan I
tydeligt se beviser på massedrab.
Det er nyligt gravede massegrave.
På nuværende tidspunkt er vore valgmuligheder begrænsede.
Men hvis vi kan sørge for forstærkning til de tilbageværende 400 FN-soldater,
kan vi sikkert redde nogle liv.
Vi skal ikke sætte soldater ind. Der er ingen politisk vilje.
Vi er så længe om at diskutere det her, at der snart ikke er nogen tilbage at redde.
Det kan du godt sige, men du ved, det ikke er Mogadishu.
Alle her ved, det ikke er Mogadishu.
Men for regeringen står der Somalia på det hele.
Vi kommer ingen vegne. Hvis vi ikke kan få flere FN-soldater,
- må vi finde på noget andet. - Jeg arbejder på sagen.
Hvad skete der med forslaget om at spærre Radio RTLM?
- Vi tjekkede - det er for dyrt. - Hold nu op.
Vores jurister siger, det er imod international lov at spærre radioer.
Noget med pressefrihed og ytringsfrihed.
Det er imod loven at spærre en radio, men ikke at opfordre til massemord.
Den radiostation udspreder bare had.
Lad os fastholde perspektivet. Radioer slår ikke mennesker ihjel.
Mennesker slår mennesker ihjel.
Vi vinder alligevel krigen.
Vi er flertallet.
Uanset hvor du er, så deltag i kampen.
Kom til Kigali. Det er der, kakerlakkerne gemmer sig.
Jeg går på arbejde.
Anne-Marie, vågn op..
Anne-Marie, det er overstået. Vågn op.
Vågn op. Vi må af sted.
Anne-Marie.
Jeres elskede radio fortæller sandheden.
Stol på os.
Vi er Sandheden med stort S. Vi har altid fortalt sandheden.
Vi fortalte lige siden begyndelsen,
at inyenzierne ikke kan indtage Kigali.
Victorine. Victorine, kom nu! Kom nu!
Vågn nu op.
Vågn op. Vågn nu op.
Åh, kære Gud.
Hurtigt!
Kom her.
Vågn nu op.
Anne-Marie.
Bare en sidste gang.
Bare en lille smule længere.
Et sidste lille stykke. Kom.
Et sidste lille stykke.
Hjælp os.
Hjælp hende.
Rwanda vil altid være vores.
Lad os synge sammen.
”Lad os glæde os, kære venner. ”
”Der er overstået nu, og Gud er retfærdig. ”
I kan blive her, indtil det bliver mørkt.
Vi må gøre det af med dem, hvis vores børn
og vores børnebørn skal leve i fred.
Vi må gøre arbejdet færdigt.
Kommunale administratorer, vær på vagt. Lad ikke lig ligge i gaderne.
Fax det her til det Hvide Hus, og glem ikke at gemme kopier til FN.
Okay.
- Noget nyt? - Jeg beklager, Augustin. Intet nyt.
Ingen har set Jeanne eller børnene. Vi har prøvet.
Og vi fortsætter med at prøve.
Rolig. Vær ikke bange.
Alphonse Virgina!
Virgina, er du her?
Bare rolig.
Robingo. Hvor er han?
Robingo, kom.
Du burde hvile dig.
Jeg har det fint, fader Salomon.
Robingo, Mathieu, kom her.
Soldat, før ham ud.
Ud.
Hokum.
Ud!
- Hvem er den mand? - Han er hutu.
En taxichauffør. Han blev såret, da han prøvede at beskytte en tutsi-forræder i sin bil.
Men han er hutu.
Jeg skal bruge en bedre liste.
- Jeg arbejder på det. - Jeg vil have flere navne.
- Jeg vil have dem i morgen, forstået? - Ja, officer.
Kan du stadig ikke huske det?
Et stort sort hul.
Jeg kan svagt huske ...
vejspærringer.
Militser.
Jeg kan se Honoré, deres onkel.
Marcus sad bag i bilen.
Og?
Ingenting.
Smerte.
Anne-Marie.
Du kan ikke blive her. Du er ikke i sikkerhed.
Jeg forstår.
Jeg kan ikke flytte hende.
Hun er så svag.
Min mand og svigersøn er ude at slå ihjel.
Hvis de finder jer her, dræber de også jer.
Anne-Marie?
Nej.
Hvad er forskellen mellem tilfælde af folkedrab og folkedrab?
Jeg tror ...
Som bekendt ... er der en juridisk definition.
Der har været meget diskussion af definitionen ...
Dag 65
620.000 mennesker dræbt
..i forhold til definitionen af folkedrab i konventionen fra 1948.
Hvis man bruger den som definition på ordet folkedrab,
er det klart, at ikke alle drabene i Rwanda
er omfattet af den definition.
Men hvad angår forskellen på de to begreber,
så mener vi, at når man
tager beviser og fakta i betragtning,
har vi grund til at tro, at der er sket tilfælde af folkedrab.
Hvor mange tilfælde af folkedrab skal der til, før der er tale om folkedrab?
Det er ikke et spørgsmål, jeg kan besvare.
Hvad er et tilfælde af folkedrab, Christine?
Det defineres i Konventionen om Folkedrab fra 1948 således.:
”Forbrydelsen folkedrab forekommer, når der begås handlinger”
”rettet imod medlemmer af en national, etnisk, racemæssig eller religiøs gruppe”
”med det formål at tilintetgøre gruppen helt eller delvis. ”
”Handlingerne kan være drab, ”
”forårsagelse af alvorlig fysisk eller psykisk skade”
”eller påtvingelse af livsbetingelser, ”
”der skal tilintetgøre gruppen. ”
Vent lige lidt ... du sagde folkedrab ...
- Det er definitionen i konventionen. - Af folkedrab.
Okay, så du siger, at folkedrab sker, når bestemte handlinger udføres,
og du siger, at de handlinger er blevet udført i Rwanda.
Hvorfor kan du så ikke sige, der har fundet folkedrab sted?
Victorine.
Dag 77
716.000 mennesker dræbt
Herren er min hyrde.
Jeg overgiver mig til ham.
Kayumba-sumpene
Han fører mig til grønne græsgange,
og selv om jeg frygter
at gå gennem skyggerne i dødens dal ...
Selv om jeg frygter ... at gå ...
gennem skyggerne ...
gennem skyggerne ... i dødens dal ...
Selv om jeg frygter ... Kom nu, Victorine.
Selv om jeg frygter ...
at gå gennem skyggerne i dødens dal ...
Folk i sumpene ...
Kom bare frem!
Vi er RPF!
Folk i sumpene ...
Vær ikke bange!
Kom her!
Victorine, kom nu.
Vær ikke ikke bange.
Være ikke bange.
Dygtig dreng.
Vær ikke bange.
Lad mig hjælpe dig.
Drik lidt vand.
Er du der?
Kan du høre mig?
Nej.
Har jeg ...
Har jeg fortalt, at jeg har en kone?
Ja. Men vi ...
Vi er ikke gift. Men vi bor sammen.
Og ...
Hun er gravid.
Det er ... Det er en dreng.
Hun hedder Martine.
Mit navn er Valentine.
Du er en af de overlevende, ikke?
Jo.
Er du her ... for at vidne for domstolen?
Nej.
Jeg er her for at besøge én.
Er du her for at vidne?
Jeg ... er et hemmeligt vidne.
Jeg skal vidne i morgen.
Vil du ...
Vil du komme i morgen?
Ja, men du vil ikke kunne se mig.
Jeg vil vide, du er der.
Den første ...
tog min baby fra mig og lagde den på gulvet.
Han trængte op i mig.
Han holdt mig der, indtil han havde taget mig anden gang.
Senere ... jeg kan ikke huske præcis hvornår, men ...
interahamweerne holdt os indespærret.
Og de voldtog alle pigerne.
En ung mand kastede sig over mig.
Mens han tog sine bukser af, sagde han, at der ikke var noget håb for mig.
At regeringen havde opgivet os.
Efter det gjorde han ydmygende ting ved mig.
Han var ligeglad med, at jeg var mor.
Jeg kunne høre de unge piger skrige, men jeg kunne ikke se dem.
Da den anden mand var færdig, kom en tredje ...
han tvang mig til at ligge ned.
Han voldtog mig.
På det tidspunkt ...
ønskede jeg bare at dø.
Så kom en fjerde mand og ...
han tog mig.
På det tidspunkt tænkte jeg: ”Gud i himlen, hvem er disse mænd?”
Undskyld, men ...
Kan du fortælle, hvad der skete derefter?
Næste dag
kom interahamweerne og førte os tilbage til det hus.
Men de måtte slæbe mig derhen, for jeg var som død.
Jeg var død.
Hvor var tiltalte?
Var han i kommunecentret på det tidspunkt?
Ja.
Jeg vidste, at han var leder af kommunen.
Jeg følte, at han kunne have beskyttet os, men ...
han gjorde ingenting.
Deltog den tiltalte personligt i voldtægterne?
Jeg så ham ikke voldtage nogen.
Men han beskyttede os ikke.
Han sagde til interahamweerne:
”Kom så ikke og spørg, hvordan en tutsi-kvinde smager.”
Han var som en træner, der opildnede sine spillere.
Jeg hørte ham sige:
”I morgen bliver de dræbt.”
Vær rar at fortsætte.
Den næste dag på gaden fortalte en gammel kvinde mig,
at alle pigerne, jeg havde været sammen med, var blevet dræbt.
Hun sagde, jeg måtte prøve at flygte.
Jeg kunne dårligt nok bære min baby, men jeg tog af sted.
Jeg gemte mig i en durra-mark.
Må jeg spørge ...
hvorfor tog du den svære beslutning
at komme til Arusha og vidne for denne domstol?
Jeg så, hvad denne mand gjorde,
og jeg følte, jeg havde et ansvar
og måtte vidne om den mands forræderi
over for de folk, han havde ansvar for.
Når en mand anfører mordere,
er han også morder.
Slutningen af juli 1994
Oprørsenheder har forstærket deres greb
om regeringens bastion ved Gitarama,
og de har erobret den vigtige base ved Nyanza, ca. 40 km syd for Gitarama,
og afskåret regeringens forsyningslinjer.
FN siger, at regeringens vigtigste bastioner i Rwandas hovedstad, Kigali,
er faldet til oprørene i Rwandas Patriotiske Front.
Uanset hvad historien vil sige om disse uhyrlige handlinger
må man anerkende, at det er RPF-soldaterne
der satte en stopper for folkedrabet.
Den vestlige støtte har været langsom eller ikke-eksisterende.
Lederen af RPF, general Paul Kagame, har erklæret våbenhvile.
I en tale i Kigali
sagde han, at RPF har vundet krigen og nu kontrollerer hele landet,
bortset fra et fransk-kontrolleret område i sydvest.
Han sagde, at hans tropper vil prøve at undgå en konfrontation.
Hundredetusinder af hutu-flygtninge flygter for de fremrykkende RPF-tropper.
Disse flygtninge har deltaget i mordet
på anslået 800.000 af deres landsmænd.
De flygtende regeringstropper bruger dem som skjold.
Vi kalder operationen ”Støt Håbet”. General Jack Nix vil lede den fra Zaire.
Vi har hærenheder på jorden, som uddeler vand.
- Vi har en halv million telte. - Og på den politiske side?
Franskmændene prøver at redde det, der er tilbage af det gamle styre.
FN arbejder på at få kontrol med situationen.
Det Hvide Hus er meget tilfreds med jeres hurtige reaktion på flygtningekrisen.
Kongressen samles omkring fanen.
En skam, CNN-faktoren ikke spillede ind noget tidligere.
- Er der andre, der vil tilføje noget? - Tak, alle sammen.
Så er der vel ikke mere at tale om.
Prudence, vores mission var ikke at indblande os.
Systemet fungerede perfekt.
Om et par år vil præsidenten bede om tilgivelse
og love, at det aldrig sker igen.
Men i forhold til vores nationale interesser gjorde vi det rigtige.
Vi førte en politik, der tillod, at hundredtusindvis af mennesker blev dræbt.
Moralsk set gjorde vi ikke det rigtige.
Vi er bureaukrater, ikke den politiske ledelse.
- Er det, fordi de er afrikanere? - Hold nu op, Pru.
Det var rwandesere, der dræbte rwandesere.
Godmorgen, Papa.
- Godmorgen. - Hvor er alle folk henne?
De er væk.
- Det gør mig ondt. - Du skal leve med det længere end jeg.
Hvor ligger Sainte-Marie-skolen?
Jeg kan ikke genkende byen længere.
Glem skolen. Glem det hele.
Jeg må finde min datter.
Der er ikke langt. Følg vejen.
Drej ved hjørnet.
Nogle ting bør man lade ligge.
Hvad har du gjort ved min familie? Hvor er ligene?
Jeg sværger, at jeg ikke ved det.
Jeg slår dig ihjel.
- Godmorgen. - Godmorgen.
Jeg leder efter min datter.
Hun gik her.
Anne-Marie.
Anne-Marie Muganza.
Honoré.
Augustin.
- Hvordan har du det? - Fint.
Jeg kan se, de behandler dig godt.
Nogen siger for godt.
Det er længe siden, broder.
De sagde, du var i Italien, da de arresterede dig.
Ja, Italien.
Zaire, Angola.
Jeg var på flugt i tre år, inden de fangede mig.
Jeg vidste ikke, om jeg ville få dig at se igen.
- Hvorfor kom du? - Fordi du bad mig om det.
Augustin, hvorfor er du her?
Vil du gøre det samme som alle de andre?
De kommer for at vise deres gode samvittighed frem, som var den en krone.
Se dig omkring. Der er ingen her, der kan klappe.
Jeg har ikke ...
- Jeg har ikke anklaget dig for noget. - Jeg er under anklage.
Jeg er klar til at høre, hvad der skete.
- Jeg tror ikke, du er klar til det. - Jeg vil høre det.
Jeg vil høre det.
Det lykkedes os at komme forbi nogle af vejspærringerne.
Jeg kendte spillet.
Men militærets vejspærring var en anden historie.
Kærlighedens Magt
Ja, sir. Oberst Sotori. Det er Honoré Botera.
Jeg står her ved vejspærringen på Hospital Road.
Nej, de vil ikke lade mig passere.
Jeg prøvede at forhandle med dem.
Så jeg ringede til oberst Sotori.
Han var under stort pres. Han sagde til mig:
at han ikke kunne hjælpe mig, og at jeg selv måtte gå.
Og at Jeanne og børnene ...
skulle i forvaring.
Da jeg gav telefonen til løjtnanten,
var det noget helt andet, han sagde.
Ud, alle sammen!
Okay ... Lås dørene!
Duk jer!
Gå! Vi tager os af slangerne!
- Hold nu op. De er bare børn. - Mor.
Hun er bare en kvinde. I behøver ikke gøre det der.
Det er bare små drenge. Det er hutu-børn. De er vores slags.
Hold kæft, luder!
Lad drengene gå.
Lad være med det. Jeg giver jer penge.
Nej. Mor!
Hold nu op!
Og Jeanne?
De havde så travlt med at brænde min bil ...
at jeg tror, de glemte hende.
Så jeg skubbede hende ned i grøften for at skjule hendes krop.
Men senere den nat ...
Kom jeg tilbage ...
da gaden var mennesketom.
Hun trak stadig vejret.
Satans vilddyr.
Det bedste, jeg kunne gøre, var at gå til en kirke.
Sainte-Famille-kirken.
Jeg troede, hun ville være i sikkerhed der.
Jeg kaldte og bankede på. Men de ville ikke åbne.
Så jeg efterlod hende ved døren.
Det var først, da jeg var i eksil, at jeg hørte om hendes skæbne.
Jeg må finde Augustin. Måske er han stadig i huset.
Hun hørte, at du var i live på Hotel Mille Collines
og var desperat efter at finde dig.
Efter en grufuld nat besluttede de at dræbe alle kvinderne.
Tror I, jeg er bange for at dø?
Vi burde gøre det af med dem.
Hun var meget modig.
Gå!
Jeanne, min kære.
Tag granaten!
Ja, det er april igen.
Hvert år i april begynder regnsæsonen.
Så er det nok. Du bliver forkølet.
- Valentine? - Augustin?
Godt, du eksisterer. Jeg var begyndt at tro, jeg havde opdigtet dig.
Jeg er virkelig.
- Rejser I i dag? - Ja, i aften. Med det sene fly.
Tak.
Farvel.
Sig farvel til vores ven.
Kom.
I skal skifte tøj.
Og hvert år, hver dag i april,
fyldes vore hjerter af tomhed.
Hvert år i april
husker jeg, hvor hurtigt livet kan ende.
Hvert år i april
husker jeg, hvor heldig jeg bør føle mig,
fordi jeg er i live.
Den 12. april 1994
blev min hustru Jeanne dræbt.
I samme måned, april,
blev mine sønner Marcus og Yves Andre også dræbt.
Min ven Xavier blev dræbt i april.
Min datter Anne-Marie blev dræbt senere.
Men jeg har aldrig spurgt hvornår.
Led os ikke ind i fristelse,
men fri os fra det onde,
for dit er riget, magten og æren
i evighed.
Amen.
Disse mænd beskyldes for at have deltaget
i drabet på 120 skolepiger
på Sainte-Marie-skolen.
Hvem kan genkende dem?
Det kan jeg.
Mit navn er ...
Jeg var der.
Jeg er en af de overlevende.
Efter 100 dage var tæt på én million mennesker blevet dræbt.
82 individer er blevet stillet for den internationale domstol i Rwanda.
Til dato er 20 blevet idømt fængselsstraffe.
Af dem, som så folkemordet ske, men ikke gjorde noget for at stoppe det,
er ingen blevet sigtet.
glem aldrig